gasinbrott
Tjuvar gasar människor
Inbrottstjuvar använder gas
Skriv på här.
-Bara en liten kaffe. -En kaffe till fröken.
Rör inget, är du snäll.
Jag beklagar.
Barnens sovrum är här uppe.
Här är den lilla flickans rum.
Jag tror att hon vill vara ensam en stund.
Ni måste skynda er. Utredarna är snart tillbaka.
-Vill du ta farväl av stora flickan? -Ursäkta, jag förstår inte.
Den stora flickan. Vill du ta farväl?
-Den stora flickan? -Ja.
-Ja tack. -Den här vägen.
Det är där inne.
Njut av livet på en golfbana.
-Hej, Carita. -Rickard.
Vacker som alltid.
Hallå? Är det nån här?
Helvete!
Ursäkta.
Kan jag hjälpa till med nåt?
Ja.
Ska du skriva om olyckan?
Alla såg att det inte var så bra där hemma.
De bråkade väldigt mycket. Hon och hennes styvmor Veronica.
Ja, bråkade.
Och så flyttade hon hit när det blev för mycket.
Jag hade erbjudit henne arbete. Hon skulle börja förra veckan.
Ja.
Men hon ringde samma morgon som hon skulle börja.
Hon hade ångrat sig och ville hem till sin mamma i Stockholm.
Det får hon ju själv bestämma, men det var lite oväntat.
Men gudskelov att hon reste hem när man tänker på olyckan.
Nej.
Det kan du väl.
Vad händer?
Det är Vibeke Jensen.
Nej.
Ja? Det är uppfattat.
Hör du!
Vad sysslar du med?
Ge mig kameran!
Ge hit kameran, för fan!
Hallå! Polis!
Lugna ner dig!
Inga bilder!
FÄNGELSE
Vilka är ni? Vad händer?
Annika Bengtzon är från en svensk tidning.
Vad gör hon här? De tror att jag tjallar!
Lugna dig!
Kom nu.
Jag har fått paketet. Jag har det som fanns i kassaskåpet.
Men jag är rädd att räkenskaperna saknas.
-Är du säker? -Ja, jag har kollat igenom allt.
-Pappren finns inte här. -Leta reda på dem!
Jag heter Annika Bengtzon och är här om Veronica Söderström.
-Hon är inte här. -Jag vet.
Förlåt mig.
Jag var en av hennes klienter. Jag skulle hämta lite papper.
Okej.
Jag hittar dig inte i datorn. Var snäll och vänta här.
-När pratade du med Veronica? -För två veckor sen.
För två veckor sen?
De borde finnas här. Vad hjälpte hon dig med?
-Jag skulle sälja mitt hus. -Fastigheter.
Det är tvärs över gatan. Men där är tomt.
Vad sysslar ni med här?
Import och export mest.
Hur sa du att du kände Veronica?
Våra barn går i samma skola.
Jag kan tyvärr inte hjälpa dig. Du får gå nu.
När kommer den nya ägaren?
Gå. Jag får inte släppa in nån. Var snäll och gå.
Säg inte att du pratat med mig!
Du har besök.
Hej, det här är Carita. Lämna ett meddelande.
Absolut. Tack.
Jag ska ta reda på det. Ja.
Ska jag till Sverige? På allvar?
Hej då.
Hallå? Ja, sir.
Ja, sir.
-Är vi verkligen på väg hit? -Ja.
-Utanför Asilah? -Ja, jag hittar dit.
-Jag vet var farmen ligger. -Tack.
Vi är framme, madame.
Vänta ett ögonblick.
Ja? Vem är det?
Jag heter Annika Bengtzon. Jag skulle vilja prata med Fatima.
Jag vill prata med Suzette också.
-Är allt bra? -Ja.
Jag vill bara prata, inte ställa till bråk.
Öppna.
-Stanna! -Väskan.
Ge mig väskan!
Kamera, telefon...pass.
-Gå. -Gå då!
In där!
Stanna där.
Ville du prata med mig?
-Är du Fatima? -Jag är Fatima.
Jag heter Annika Bengtzon och...
Jag vet vem du är. Varför kom du hit?
-Är Suzette här? -Varför tror du att hon är här?
Hon brukade vara här på somrarna och rida.
-Vad vill du henne? -Jag vill gärna prata med Suzette.
-Jag har skrivit om henne och... -Vem vet att du är här?
-Min chefredaktör. -Du ljuger.
Ingen vet att du är här. - Ta henne till gästrummet.
Vi får prata i morgon. Till dess stannar du här som vår gäst.
Hör på mig. De vet att hon är här. De som dödade hennes familj vet det.
-Jag förstod inte. -Ta ut henne!
-Gå härifrån. Fort, fort! -Snälla ni.
Gå!
Här är det.
Vad gör du här? Fatima vill inte att du är här. Ut härifrån!
Ut, ut.
Flytta på dig, din jävel! Gå!
-Öppna grinden! -Öppna!
Jag har inte nyckeln. Döda mig inte!
Nej, monsieur! Nej, snälla!
Öppna grindjäveln!
Tyst! Sitt!
Sätt er och håll käften.
Trodde ni verkligen att ni kunde göra så här mot mig?
Jag vill ha pappren som Veronica hade.
Jag vet inte vad du pratar om.
Jag tror att du vet exakt vad jag pratar om.
Pappren som du och Veronica stal från mitt företag.
-Jag har dem inte. -Okej.
Suzette vet kanske var de är.
-Okej, okej! Ta bort pistolen. -Jag räknar till tio.
-Ett...två... -Ta bort pistolen!
-Tre...fyra...fem... -Ta bort pistolen!
-Flickan har inget med det att göra! -Sex, sju, åtta, nio...
Filip var förut en vän.
Veronica och jag gjorde affärer med honom.
Bra affärer.
Men han litade aldrig på någon.
Filip var...oförutsägbar. Och farlig.
Därför behöll Veronica hans räkenskaper. Som en försäkring.
Då blev han rasande.
Han trodde vi hade satt dit honom och fått honom fängslad.
Så han tog sin hämnd.
En gruvlig hämnd.
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2012